Kom til gymsalen.
Dere har ikke problemer. Bare gå til gymsalen.
Hva er problemet?
Det har skjedd noe forferdelig.
Noe lignende skjedde for to år siden.
Mr. Harris, dekan før Ørnen, døde av hjerteinfarkt.
Med tanke på lærernes alder -
- og den næringsfattige maten vi får her ved Culver Creek, -
- er det rart det ikke skjer oftere.
Det er nok Hyde nå.
Den gamle mannen hadde bare noen få åndedrett igjen.
Stakkars jævel.
Du ser litt fyllesyk ut.
Da skjuler jeg sannheten godt. Jeg er veldig fyllesyk, Tjukken.
Du ser annerledes ut.
- Alaska og jeg... - Jeg var ikke så full.
Kom igjen.
Stakkars dr. Hyde.
Han var favorittlæreren min.
Si det til ham, da. Han blir nok henrykt.
- Hyde er her. - Hvor er Alaska?
- Nei. - Hvor er Alaska? Er hun her eller ei?
God morgen.
Er alle her?
Nei, Alaska er ikke her.
- Er alle andre her? - Alaska er ikke her.
Takk, Miles.
Det er tidlig, og dere stusser nok over innkallingen.
Vent! Vi kan ikke begynne uten Alaska.
Vær så snill, sir.
Kan vi vente på Alaska?
I går kveld...
I går kveld var Alaska Young i en fryktelig ulykke.
Og hun ble drept.
Alaska Young har gått bort.
Hun... hun er ikke død.
Hun er ikke død.
Hvorfor gråter alle?
Hun er ikke død. Hun gjør påfunn.
Dette er et påfunn. Hun er skikkelig god på det.
Jeg så henne, Miles.
Jeg kondolerer.
Hva skjedde?
Det hørtes ut som om noen smelte kinaputter i går kveld.
Jeg løp ut for å se hva som skjedde, og da kjørte hun vel fra campus.
Det var sent. Det regnet.
Det var en bil som hadde brutt sammen og blokkerte begge filene.
Politiet hadde en bil på åstedet, og hun traff den.
Politiet sa at hun traff uten å prøve å svinge utenom.
De tror hun var veldig full. De luktet alkohol.
Jeg snakket med politiet. Det... skjedde momentant.
Rattet traff brystet hennes...
Så du henne?
Hvordan så hun ut?
Hun så ut som Alaska.
Hun var død, Miles.
Jeg forstår, sir.
Takk.
- Mr. Martin? - Jeg er utvist.
Så da er det på tide å utvise meg.
Var jeg ikke utvist da, er jeg det definitivt nå.
Kan man bli dobbelt utvist? I så fall er det meg. Utvis meg.
Om du hadde gjort den jævla jobben din, ville hun vært i live!
Men glem det.
Jeg tente på fyrverkeriet.
For hun sa at hun måtte dra. Jeg visste ikke hvor.
Hun sa hun kunne kjøre. Jeg trodde henne og lot henne dra.
Alt er min feil. Så utvis meg! Utvis meg!
Spark meg ut, takk.
Vi må ta dem nå. Krepsesesongen varer ikke evig!
Når vi fanger dem, koker vi dem og suger hodene deres.
Hodene deres er kjempegode.
Kom! Kom og hjelp meg.
Skal du svømme?
Jeg blir visst ikke utvist ennå. All pakkingen var forgjeves.
Hva faen skjedde?
Hun kom inn på rommet vårt.
Hun var hysterisk.
Hun sa at hun måtte vekk.
Vi distraherte Ørnen. Hun kjørte av sted.
Hvorfor var hun hysterisk?
Hun sa ikke mye fornuftig.
Hun var vel ganske full.
Og så lot dere henne dra?
- Hun ba oss om det... - Gjør du bare alt hun sier?
- Hun er Alaska. Det gjorde vi alle. - Du skulle ha stoppet henne!
Hun tenkte aldri gjennom noe. Hun var så impulsiv!
Du måtte passe henne som et barn!
Du gjør én ting feil, og hun dør.
Hvordan kunne du la henne dra?
Det gjør vondt å puste.
Jeg går en tur. Jeg trenger luft.
Kanskje du ikke bør gå hvis du ikke får puste?
Dårlige idéer er spesialiteten min for tiden.
Vi har skyldfølelse alt.
Det bør dere ha.
FORELDRENE DINE RINGTE, MILES
Hallo.
HEI, MILES. RING FORELDRENE DINE!
Foreldrene dine ringte.
Det er ikke første gang.
Går det bra?
Timene er avlyst. Jeg blir her med deg.
Herregud, Tjukken. Når reiste du deg sist?
Maureen lager bare kjøttpudding.
Det er hverken kjøtt eller pudding. Men du burde spise.
Vi sa ikke: "Ikke kjør. Du er full."
Vi sa ikke: "Vi lar deg ikke sette deg i bilen når du er opprørt."
Vi sa ikke: "Vi insisterer på å bli med deg."
Vi sa ikke: "Dette kan vente til i morgen."
At alt og alle kan vente.
Og hvor mye jeg enn tenkte på det...
Jeg vet ikke hvorfor vi ikke sa noe.
Unnskyld at jeg klandret dere.
Det var riktig.
Hvordan har Obersten det?
Hvor er Obersten?
Jeg vet ikke. Jeg har ikke sett ham siden i røykehulen.
Hva? Mener du at du ikke har sett ham på så lenge?
Han gikk seg en tur og kom aldri tilbake.
- Han kan ha hoppet fra en bro! - Å, faen.
- Å, ok.
Først får vi blodomløpet i gang i beina.
- Så finner vi Obersten. - Ok.
- Si fra til Ørnen og moren hans! - Nei, jeg vil ikke opprøre Dolores.
Ikke Ørnen heller, hvis Obersten dro dit.
- Vi finner ham. - Ok.
Ok!
Fant ham.
Hei, går det bra?
La oss få deg inn.
- Hvordan er det? - Bedre. Varmere.
- Ok. - Vent.
Hold hånden min?
Ok.
Men det er alt. Ingen kyssing.
Moment de silence, s’il vous plait.
Comment allez--vous?
Forferdelig.
En français, s’il vous plaît.
Loven sier at foreldre ikke skulle måtte begrave sine barn.
Noen burde håndheve den.
Vi skal fortsette religionstudiene, -
- men spørsmålene vi stiller, -
- vil være mer aktuelle enn for noen få dager siden.
"Hva skjer med oss når vi dør" -
- er ikke lenger et rent filosofisk spørsmål.
Det er et spørsmål vi må stille om klassekameraten vår.
Så, hvordan går det med dere?
Miss Moser?
Dette høres kanskje rart ut, -
- men jeg fikk et overnaturlig tegn på Alaskas nærvær.
Du kan ikke mene det.
Ikke snakk uten å bli ropt opp.
Jeg mener det, Chip.
Fortsett, da.
Jeg var på Miss Ann's Diner.
Plutselig gikk lyset overalt, -
- unntatt over bordet mitt. Det begynte å blinke.
Det var på et sekund, så av en stund, -
- så på et par sekunder, og så av.
Så innså jeg at det var Alaska.
Jeg tror hun prøvde å si noe i Morse-kode. Jeg kan ikke det.
Hun visste sikkert ikke det.
Mr. Martin?
Jeg har slitt med universets store urettferdighet.
Himmelske far, hvordan er det mulig at Alaska er borte, -
- mens vi må trekkes med Holly?
Vet du hva? Vær åpen for universet, ellers går du glipp av noe.
Vet du hva, Holly?
Universet får nok sagt alt det vil til meg.
Ok, ok. Det holder.
Dere husker kanskje at dere ble spurt:
"Hva er det viktigste spørsmålet mennesket står overfor," -
- "og hvordan besvares det i tradisjonene vi studerer?"
HVORDAN SLIPPER VI UT AV LIDELSENS LABYRINT?
Dette var Alaskas.
I neste oppgave skal dere besvare spørsmålet hennes, men for dere selv.
En gang må vi se opp og innse at vi er fortapt i en labyrint.
Dere føler nok det akkurat nå.
Hvordan kommer dere gjennom det?
Hei, Chip.
Etter det inntrufne, trekker Kevin og Longwells foreldre anmeldelsen.
Jeg lurte på hvorfor jeg ikke var blitt sparket ut ennå. Jeg ventet.
Så hyggelig av dem.
Jeg vil at du skal vite...
Du har noen å sitte ved siden av på bussen til begravelsen.
Vi skulle ta med ting å sette ved veien der det skjedde.
Det er på veien, så...
Jeg vet hvor mye hun betydde for deg. Ingen burde være alene nå.
Takk, Sara.
Men vi kjører dit i vår egen bil. Vi ses der.
Ok.
Jeg visste ikke at vi kjørte selv.
Jeg skal ikke den veien.
Vi hører om Lara kan kjøre oss. Vi må bare ta en omvei.
God idé.
Så hyggelig at du har lagt merke til den raffinerte klesstilen min.
Jeg var redd min subtile eleganse var bortkastet på dere elever.
Man pleide å være stolt av fremtoningen sin.
Nå er det bukser med strikk i livet og - kjære Gud - flipp-flopper.
Men du har kommet til rett sted.
Vil du ha en bra knute, må du ha et bra slips.
Og dette er et veldig godt et.
Jeg brukte dette i Diegos begravelse.
Ikke at jeg var invitert til å delta.
Foreldrene hans godtok ham aldri som den han var.
Eller hvem han var sammen med.
Det ga meg styrke da.
Og jeg håper det gir deg styrke nå.
Bra.
Meriwether Lewis' siste ord var...
"Jeg er ingen feiging, men jeg er så sterk."
"Så vanskelig å dø."
Jeg tror nok det er sant.
Men det kan ikke være mye vanskeligere enn å være igjen.
Alt som kommer sammen, faller fra hverandre. Alt.
Stolen jeg sitter på. Den ble bygd, så den vil falle fra hverandre.
Jeg vil gå i oppløsning, sikkert før denne stolen.
Og du vil gå i oppløsning.
Cellene, organene og systemene som gjør at du er deg?
De kom sammen, vokste sammen, så de må falle fra hverandre.
Ingenting varer.
Ikke jenta Alaska eller stedet Alaska.
Ikke engang selve jorden.
- Du er ikke god på peptalk. - Hva sa buddhistene at livet er?
- Lidelse. - Og lidelse forårsakes av begjær.
Slutten på begjær betyr slutten på lidelse.
Når du ikke ønsker at ting ikke skal gå i oppløsning, slutter du å lide.
Frem til da gjør dette vondt.
Men du vil overleve. Til du ikke gjør det.
Fortsettelse følger.
Telefonen ringte.
- Hva? - Den natten.
Hun stod opp fra sengen. Telefonen ringte.
Hun gikk for å ta den. Men hun hadde det bra til telefonen ringte.
Hun måtte ut derfra på grunn av telefonen.
Ok. Så hvem ringte henne den natten?
Så dette er Vine Station.
Alaska overdrev ikke. Vine Station er et drittsted.
Ikke rart hun ville vekk herfra.
Dere lurer kanskje på hvorfor kisten er lukket.
Moren hennes hadde åpen kiste.
Alaska sa til meg etterpå: "Pappa..."
"Ikke la dem se meg død."
Så sånn er det.
Uansett, så er hun ikke der.
Hun er hos Herren.
Jeg trodde jeg ville kjenne henne se ned på oss, men...
...hun er bare borte.
Unnskyld, Alaska.
Du fortjente en bedre venn.
Mr. Chase.
Greit, ferdig.
Går det bra, sir?
Jeg ville bare at dere skulle høre på meg. Stole på meg. Respektere meg.
Frykte meg, om nødvendig.
Så jeg kunne beskytte dere og sørge for at dere var trygge.
Jeg ga så mye for jobben at det kostet meg ekteskapet.
Jeg grodde bart, i håp om at den ville gi meg litt myndighet.
Så dere ville høre på meg.
Men jeg burde ha hørt selv.
- Hun led. Jeg gjorde det verre. - Vi gjorde det verre alle sammen.
Ja, men dere er barn. Dere skal gjøre tabber.
Jeg er den voksne. Jeg sviktet dere alle.
Men aller mest henne.
Det er ikke for sent.
Vi kunne trenge en voksen akkurat nå.
Og sir... Barten virket ikke.
Jeg vet det.
Takk, Mr. Chase.
"Herren er min hyrde. Jeg skal ikke mangle noe."
"Han lar meg ligge i grønne enger."
"Han leder meg til stille vann."
"Han fornyer min sjel."
"Han leder meg på de rette stier for sitt navns skyld."
"Om jeg vandrer i dødsskyggens dal, frykter jeg ikke."
"Hun sa: 'Min kjære, på ditt alter har jeg satt margeritter, valmuer" -
- "og roser, skjøre som snøen i april."
"Men her, ' sa hun, 'der ingen kan se, " -
- "ofrer jeg reddiker og blomster i gresset."
"Og så gråt hun av frykt for at Herren ikke ville ta imot."
"Den gode Gud søkte nye blader og ekstrakt, det fylte tanken hans."
"Han hørte hennes lave toner, halvt bønn og halvt vise," -
- "og han følte en stille skjelven."
"Den var hverken himmelsk kjærlighet eller medlidenhet."
Hver berøring er en måte å etterlate et avtrykk på, -
- et tegn på at hun betød noe for deg.
- Jeg elsker deg. - Jeg vet du gjorde det.
Nei! Ikke i fortid.
Jeg elsker deg. Og jeg er så lei meg for å gi slipp på deg.
- Kom, Tjukken. - Jeg er så lei meg.
Kom, Tjukken. La oss gå.
Og så bare tar han puppen hennes og "tuter" med den.
Hånden hans bare satt der på puppen.
Hun snakket til meg på Waffle House.
Hun prøvde å ta kontakt. Skulle ønske jeg forstod.
Alaska var den første jenta jeg kysset på skolen.
Hun sa at hun angret dypt på det.
Om du tenker på det, så er det hans feil.
Faren hennes?
Hva har dette med ham å gjøre?
Er du seriøs? Hele jævla greia.
Han klandret henne for morens død. Hun kunne ikke dra hjem til ham.
Se på den sørgelige, feite jævelen.
Han drikker seg full alt, den drittsekken.
Vet du hvem andre som var en full drittsekk? Faren min.
Jeg er ekspert på temaet.
Demp stemmen, for han...
Alt begynte fordi hun tystet, fordi hun ikke kunne dra hjem.
Livsbiblioteket hennes ble ødelagt fordi hun tystet.
Alt dårlig som har skjedd i år, skyldes at faren hennes er en jævel.
Du. Obersten.
Du! Du ødela henne! Du ødela henne!
Om du var der for henne, ville ikke dette skjedd!
Hun ville ikke vært så trist og drukket så mye!
Hun ville hatt en bil med kollisjonsputer!
Det skulle ikke vært henne! Det skulle for faen vært deg!
Ikke her, Obersten!
Fjern de jævla hendene dine!
Vil du ta noen, ta den fulle jævelen!
Hva i all verden gjør du? Angripe en mann som har mistet barnet sitt?
- Unnskyld. - Han har rett.
Nei, sir. Han er opprørt og bør ikke bli lyttet til.
Jeg mistet henne for lenge siden.
Det jeg gjorde...
Det jeg sa. Jeg fortjente henne ikke.
Og nå er hun borte.
Jeg kan aldri gjøre det godt igjen.
Jeg er så lei for det.
Unnskyld, ungen min.
Kom her.
Velsigne ham, Herre.
Ha nåde.
Ikke mitt beste øyeblikk.
Ikke forvent å bli invitert i mange begravelser heretter.
Det er greit.
Er du offisielt røyker, nå, Tjukken?
- Det er det Alaska ville gjort. - Hun ville hatet denne begravelsen.
Det kan vi være enige om.
Hei, karer. Hvordan går det?
- Jævlig dårlig. - Hvordan går det?
Som Alaskas lengste og sunneste forhold -
- må dette føles hardt for deg.
Jeg visste ikke at man kunne føle seg så dårlig.
Jeg har skyldfølelse. Jeg burde ha skjønt noe.
- Eller gjort noe. - Jeg kjenner til følelsen.
Ingenting gir mening.
Hvordan kan noen så ung og så levende være død?
Vi klandrer oss selv, -
- i troen på at vi har kontroll og kunne ha skapt et annet resultat.
At verden ikke er et skrudd sted der ei jente dør uten grunn.
Jeg er Fiona.
Går på skole med Jake. Alaska gjorde inntrykk den ene gangen vi møttes.
Fiona.
Du er tydeligvis veldig klok, men det må være en grunn.
Om ikke til at hun døde, så til at hun satte seg i bilen.
Hvem faen ringte henne på telefonen den natten?
På betalingstelefonen?
Ja.
Det var meg.
Jake var telefonen.
Etter den telefonen, forandret alt seg.
Hva sa du?
Det gale, tydeligvis.
- Hallo? - Alaska?
Jeg er overrasket over at du svarer.
Det er fint å høre stemmen din. Jeg savner deg.
Ja, jeg savner deg også, Jake, men det for sent.
Jeg vet det. Og jeg vet at vi ikke akkurat er sammen nå.
Selv om jeg ikke helt vet hvorfor...
Jeg tenker alltid på deg denne dagen.
Jeg håper vi snakkes på denne datoen, selv når vi er gamle.
Hva mener du? Hvilken dato er det?
Jubileet vårt. Det er to år siden dagen vi møttes.
Nei. Det kan det ikke være.
Ikke bli opprørt. Det er greit at jeg husket det og ikke du.
Jeg er en nerd sånn.
Alaska?
Alaska? Er du der ennå?
I neste nu satt jeg i Fransk mellomkrigstid-timen, -
- og noen sa at de hadde lest i avisen at Alaska var død.
Var det hele samtalen?
Hva var så ille med jubileet...
- ...at hun flippet ut? - Jeg aner ikke.
Hun forlot røret og satte seg i bilen.
- Jeg forstår. - Hvorfor det?
Han sa alt han vet.
- Hva mer sa du? - Bare det.
- Hvorfor kjørte hun vekk? - Han vet ikke.
Skulle ønske jeg gjorde det. Jeg kondolerer.
Kanskje vi ser sannheten i øynene.
Hun var lei seg for å ha glemt jubileet med Jake.
Hun hadde dårlig samvittighet for å ha dumpet ham.
Der og da innså hun hva Jake betydde for henne, -
- og at hun ville unnskylde den dårlige behandlingen.
Hun kjørte til ham for å bli sammen med ham igjen.
- Det mest åpenbare gir mest mening. - Hva?
Nei. Det gir ikke mening i det hele tatt.
Hun tenkte ikke på Jake mens hun kysset meg.
Aldri om Alaska ville tilbake til ham.
Etter den telefonen gikk hun ikke til rommet ditt for å kose.
Hun ble fortvilt, satte seg i bilen og kjørte sin vei.
Kanskje til Jake.
Poenget med denne øvelsen er å begynne med det vi vet -
- og fylle inn det ukjente med trolige scenarioer.
Ikke dyrke fantasien din om at Alaska var vilt forelsket i deg.
Du får alt til å handle om deg selv.
Ja, fordi det handler om meg!
Jeg var den siste personen hun kysset.
Hun sa "fortsettelse følger" til meg.
Det er det siste hun sa før telefonen ringte.
Du er ikke spesiell.
At hun ble full og dere rotet eller noe -
- betyr ikke at hun betydde mer for deg enn for oss.
Vi savner henne alle sammen.
Jeg vet det.
Takumi overhørte Ørnen snakke med faren til Alaska.
Han kommer og rydder ut av rommet, -
- så om det er noen ting eller smuglergods han ikke bør finne, -
- bør vi ta hånd om det.
Dette er ikke til å bære.
Jeg vet det.
Men vi må.
Jeg kan ikke.
Ikke tving meg til å gjøre dette alene.
Det er fint å høre stemmen din, Miles.
Skolen sendte en epost. Vi vet at en elev døde.
- Stakkars foreldre. - Forelder.
Kjente du jenta som døde?
Ja.
Hun var en venn av meg.
Hun var en veldig god venn.
Det var henne, ikke sant?
Jenta du var med på Thanksgiving-feiring.
Ja.
Alaska...
...hette hun.
Det høres ut som et sjokk. Jeg skjønner at det er forferdelig.
Hva enn du trenger, er vi her for deg. Det vet du.
Jeg vet det, men dette holder.
Jeg trengte bare at dere svarte.
Jeg trengte at dere tok telefonen, og det gjorde dere.
Se hvem som bestemte seg for å dukke opp.
Jeg er her for å hjelpe.
Hun la ikke igjen noe børst, men hun beholdt alt hun skrev.
Hun hadde ikke mye, men det er som om hver gjenstand er dyrebar.
Da bør de behandles deretter.
- Alle bøkene hun aldri leste. - Kjøpt på loppemarked.
Nå skal de vel på et nytt et.
Jord til jord. Loppemarked til loppemarked.
Vi kan ikke selge dem. Det føles feil.
De som har for mye vannskade, -
- kan vi begrave i en litterær grav.
Men du har rett.
John Keats' testamente ble skrevet i en verselinje i jambisk pentameter.
"Fordel kisten med bøker blant vennene mine."
Hun ville ønsket dem fordelt blant vennene.
Har du sett "Generalen i sin labyrint"?
Den ble våt, og alle sidene er nok ødelagte.
- Jeg vil ha den. - Her er den.
Du skal vel ikke lese den? Det er ingen biografi.
- Historisk fiksjon. - Jeg tillater det.
"Han ble rystet av den voldsomme åpenbaringen"-
- "av at løpet mellom ulykker og drømmer nådde sluttstreken."
"Pokker, ' sukket han. 'Hvordan kommer jeg ut av labyrinten?"
Se her, Obersten.
Hoppet du til slutten? Gjør du det med alt du leser?
Veien ut av labyrinten.
"Rett på og fort."
Faen, Tjukken. Tenk på hvordan Ørnen sa at det skjedde.
Bilen med motorstopp, politibilen på stedet som hun traff uten å svinge.
De sa ulykken skyldtes alkohol.
Jeg antar det er en mulighet vi ikke har tenkt på.
Tenk om det ikke var en ulykke?
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com